ENGANG FOR LÆNGE SIDEN...
Endelige hjemme.
Far! Far!
Far!
Far! Det er mig!
Kom nu. Du gætter aldrig, hvor jeg har været.
-Alice? -Det startede med en hvid kanin.
-Den ville tage min hat. -Alice?
-Er det dig? -Hvem ellers?
Du har været forsvundet i lang tid.
-Vi troede, at du var... -Hvad?
Død.
-Enorme svampe? -Hvem tror hun, at jeg er?
-Hvorfor skulle hun lyve? -Hun lider af vrangforestillinger.
-Jeg kan kurere hende. -Lyver hun?
Jeg lyver ikke. Det skete faktisk.
Og det skal jeg nok bevise.
I DAG
Du er sidste mand. Du vil gerne være ugens kunde.
Alle vinder. Du får mit fjæs på væggen, og jeg...
-Beklager. Det er lukketid. -Du må hellere søge ly.
Det gør jeg straks.
Der er du.
-Hvad gør du her? -Vi kommer for sent.
Jeg er ligeglad med dine aftaler.
Vi kommer ikke for sent til noget, men til nogen.
-Hvem? -Alice.
Hun har brug for hjælp. Du er hjerter knægt.
Hun har brug for dig.
BETHLEM PSYKIATRISKE HOSPITAL LONDON
Vær venlig at svare på spørgsmålet.
Alice.
Alice?
Jeg husker det ikke.
Det tror jeg godt, at du kan. Du har været tydelig.
En usynlig kat, en rygende kålorm og mad, der kan skifte form.
Og en morderisk dronning?
Og du oplever alt dette, da du falder gennem et kaninhul?
Det lyder latterligt, når man siger det højt, ikke sandt?
-Jo. -Godt.
Lige et par spørgsmål, og så kan du måske komme hjem.
Da din far endelig bragte dig hertil-
-anede han ikke sine levende råd.
Det var ikke kun forsvindingerne, der tærede på ham.
Det var din latterlige forklaring. Du ville bevise-
-at dette Eventyrland eksisterede.
Dér havde du oplevet fantastiske og skræmmende eventyr.
Tror du stadig, at de fandt sted?
Hov! Det er mit.
Giv mig det tilbage.
Indtrængende! Stands! Hun løber ind i labyrinten.
Lad hende ikke slippe bort.
Hun er på vej ind i dronningens have!
Jeg troede, at hun løb denne vej.
Hvor er pigen? Har nogen set hende?
Jeg troede, at hun gik denne vej.
Alice? Alice?
-Alice! -Nej, det var ikke sandt.
-Jeg forlod aldrig England. -Du fandt bare på det?
Hvorfor? For at få opmærksomhed?
Ja, det fik du i hvert fald.
I dag skal vi opklare, hvem der lyver.
Den lille pige, der fortæller om teselskaber og dronninger?
Eller kvinden, der kalder det en fantasi?
-Den lille pige var et fjols. -Og kvinden?
Hun ved besked.
Led overalt!
Hun må være her et sted.
Hun slipper ikke ud.
Lad hende ikke slippe bort.
Hvad gør du i min flaske?
Hvis du melder mig, gør jeg mig stor.
Lige nu og smadrer dit hjem i tusinde stykker.
Det går ikke. Det er svært at finde en god flaske.
Jeg hedder Cyrus. Mit hjem er dit.
Da du dukkede op, hævdede du at have været i dette "Eventyrland".
Kan du fortælle, hvor du i virkeligheden var?
-Sammen med en ven. -Hvor?
-Agrebah lyder smukt. -Jeg håber at gense det.
-Hvor har du hjemme? -England.
-Selvom det ikke føles sådan. -Vi er begge i et fremmed land.
"Fremmed" er én betegnelse. Det er farligt.
Jeg fornemmer, at du kan tage vare på dig selv.
-Og du skal snart tilbage? -Jeg har det, jeg kom efter.
-Hvad er det? -Bevis på, at dette er ægte.
Bevis? Jeg skal give dig bevis!
En talende hvid kanin?
-Ingen kan sige, at jeg fandt på det. -Det er sikkert og vist.
Hvem skal du overbevise? Du har løbet en stor risiko.
-Er det en ægtemand? -Nej, slet ikke.
-Godt. -Godt?
At I ikke er adskilt. Det ville være forfærdeligt.
Ja, det ville det være.
Det er til min far. Han tror, at jeg er skør.
Er det sandt? Du sætter livet på spil for én, der ikke tror på dig?
Ved du hvad? Når man elsker nogen-
-så har man ikke brug for beviser. Man kan mærke det.
Måske dér, hvor du er fra. Jeg ville ønske...
Hvad ville du ønske?
Du fandt min flaske, Alice. Alt er muligt.
Frue min, min vilje er din, fortæl mig dine ønsker tre.
-Alice, hvis du vil løslades fra... -Jeg vil ikke noget.
Har det at gøre med ånden, du tror, du har mødt?
Du fortalte din far, at du slap ham fri, og at I to rejste fra verden-
-til verden og sloges med pirater og svømmede med havfruer.
Og så blev I forelskede, som mænd og kvinder jo gør.
Er du parat til at indrømme, at det også var en løgn?
Mystiskere og mystiskere...
Jeg har hørt om Det Kogende Hav, men det er fantastisk at se det.
Det er du også.
Forsigtig.
-Jeg har aldrig mødt en pige som dig. -Jeg har aldrig mødt en ånd som dig.
Jeg har faktisk aldrig mødt en ånd før, så...
Okay...
Undskyld, jeg er ikke vandt til... Jeg plejer at opfylde ønsker-
-ikke selv at ønske. -Selv at ønske? Hvad..?
I 100 år var jeg bundet til en flaske og menneskets forkerte drømme.
I al den tid havde jeg kun ét ønske: Aldrig at være fanget igen.
Og nu har jeg endnu et.
-Vent. Din slags gør det vist på knæ. -Ja!
-Hvad? -Ja! Ja, det vil jeg gerne.
Men jeg havde en hel tale parat. Den var charmerende og udtryksfuld.
Vore hjerter er flettet sammen.
Nu ved jeg, hvornår du er nær. Og du ligeså.
Alice, løb!
Da din far fandt dig, var du utrøstelig.
Du sagde, dit livs kærlighed var væk. Myrdet af...
-Det var ikke det, jeg sagde. -Du var en forsømt, lille pige-
-som anglede efter kærlighed. Så du skabte et fantasiland-
-med væsener, der gjorde dig til det, du ville være: Høj, modig, smuk.
Du er ikke det første barn, der har gjort sådan.
Men du er det første, der er blevet voksent, og som stadig tror på det.
-Jeg tror ikke længere på det. -Vi ved, du lyver.
Du kalder stadig på ham i søvne.
-Hvad? -Når du sover. Hver eneste nat.
Du kalder på Cyrus.
Undskyld, jeg afbryder.
Har du noget imod, hvis jeg låner ham?
Cyrus! Nej! Cyrus!
Alice!
Ups.
Cyrus!
Nej!
Alice? Vi har en ny metode, der kan fjerne dine smerter.
Den kan få dig til at glemme hvad som helst...
...eller hvem som helst, du klynger dig til.
En behandling, og det hele forsvinder.
Gør det ondt?
En lille smule.
Men meget mindre end den smerte, du oplever nu.
Bare skriv under her.
Dygtig pige. Nu må hellere få noget søvn.
I morgen begynder dit liv på ny.
Cyrus?
Det er blevet tid. Hent pigen.
Må jeg ikke i det mindste få tøj på?
-Dig!
Er det den hilsen, jeg får? "Dig?" Det er også dejligt at se dig, Alice.
-Hvad laver du her? -Vi må af sted.
-Af sted? Du findes ikke. -Jeg findes i høj grad.
Og vi må af sted nu!
Jeg har ordnet vagterne, så vi kan komme væk.
-Nej. Jeg kan ikke. -Alice, hør på mig.
-Nej! Jeg går ingen vegne. -Hvorfor skal du være så stædig?
Der er han jo.
Jeg har ikke gjort noget.
Det er sandt. Hvis hun havde hjulpet, var vi langt væk nu.
-Få ham væk herfra! -Alice! Nej! Du kender mig!
-Husk! -Jeg vil ikke huske, men glemme.
-Alice, hør på mig. -Nej!
Han er i live.
Peter Kanin så ham. Cyrus er i live.
Det er umuligt.
Du ved lige så vel som jeg, at intet er umuligt i Eventyrland.
-Var det din befrielsesplan? -Den skulle have sendt et signal.
Det var ikke meningen...
Okay, så lad os smutte.
-Du er forsinket. Hvor overraskende. -For dig er alle forsinkede.
Mine forventninger er høje. Dejlig verden.
Hvad er det her stads? Det er hårdt for poterne.
Alice! Stop. Gør det ikke.
Jeg kan hjælpe dig med at få det bedre.
Skal vi virkelig stå og høre på den fyr?
Ser du syner, Doktor? Der findes vist en behandling mod det.
-Hvad gør vi nu? -Vi løber!
Pas på! Af banen!
Åh, nej...
-Vi bliver fanget. -Nej, vi bliver ikke.
-De kommer. -Peter Kanin!
Her? Kan vi ikke finde et blødere sted? Som en mark?
-Grav! -Okay.
Så er det nu...
Hvad venter du på?
-Vi var ikke just gode venner. -Heller ikke jeg, men...
Du må af sted, ikke jeg!
Hør her, Hjerter Knægt.
Engang hjalp jeg dig med dit hjerte. Nu skal du hjælpe mig med mit.
Eller du kan prøve lykken hos dem.
Fordømt...
Godt så. Næste stop, Eventyrland!
Mennesker!
Jeg hader det her forbandede sted.
Pas på. Vi er landet i Mallow-marsken.
Det er klart! En dam af dessertpynt giver nemlig mening.
Kom, knæk og bræk.
Bræk benene.
-Sikke et rod! -Hvor er Cyrus? Sig, hvor du så ham.
Jeg så ham faktisk ikke. Fortalte du hende det?
-Det sagde du. -Det var en talemåde.
-Det var det vist ikke. -Jeg drak te med Syvsovermusen.
Han sagde, han havde set ham.
Er vi taget hertil på grund af en gnaver med søvnbesvær?
-Lyt ikke til ham, fortsæt. -Cyrus var hos Den Gale Hattemager.
Et forladt sted. Hattemageren har længe ikke været her.
Han kommer aldrig tilbage. Han har det godt det sted, jeg kommer fra.
Et sted, hvor ildfluer ikke spyr ild!
-Kanin, vokser du? -Muligvis, det sker ofte her.
Vi synker.
Jeg kan ikke bevæge fødderne.
-Hvor ligger Hattemagerens hus? -Selvfølgelig i Tulgey-skoven.
-Vi må væk herfra, Knægt. -Mener du det?
Det skal nok gå. Jeg må... hente hjælp.
Ingen grund til panik, det skal nok gå.
-Bevæg dig ikke, vi synker hurtigere. -Er en langsom død at foretrække?
Det er ydmygende. Jeg dør som en "s'more".
-Hvad for noget? -Kiks med ristet skumfidus. Glem det.
-Pointen er, at vi dør. -Genialt, Knægt.
-Hvad laver du? -Sår...
-S'more. -Ja, ja.
Der er vist en grund til, du var på galeanstalten.
Se! Kom!
Hvor er kaninen?
Det er sent, og jeg vil gerne sove i min egen seng.
-Vi har ikke fundet... -Cyrus.
Netop. Du hørte, hvad kaninen sagde. Han har ikke set ham.
Havde jeg vidst det, var jeg ikke her. Måske er han død?
-Og hvad så? -Alice.
Jeg forlod Eventyrland, fordi jeg gjorde skade her.
Mange ser mig helst død. Det er der grunde til. Gode grunde.
Jeg ser frem til min fremtid et andet sted.
Skal jeg sætte den på spil for en fornemmelse?
-Jeg kan betale dig. -Hvordan?
Du har ikke noget at betale med.
Det passer nu ikke.
Jeg har noget, der er bedre end penge.
-Ønsker. -Det forstår jeg ikke.
-Hvorfor bruger du ikke dem på Cyrus? -Ønsker er uforudsigelige.
Ønsker jeg ham tilbage, hænger han måske i et træ.
Ønsker bliver nogle gange opfyldt med et vedhæng.
Man må passe på med, hvad man ønsker sig.
Sørge for, at de er uden konsekvenser.
-Det kan jeg godt klare. -Betyder det, at du bliver?
Får jeg et ønske opfyldt, hvis vi finder Cyrus?
-Lige meget hvad? -Hvis du fører mig til Tulgey-skoven.
-Tør du tro kaninen? -Jeg ved, du er i tvivl.
Men ja, jeg tror på kaninen.
Åh nej.
-Nå, der er du, kanin. -Mine ører.
Vil De venligst... Deres majestæt, jeg kan forklare.
-De kommer for sent. -Ja, det ved jeg.
Det er jeg ked af. Jeg kom så hurtigt, det var muligt.
Fortalte De Alice, hvad De havde hørt?
Ja, at Cyrus var i live. Er han det?
-Jeg stiller spørgsmål. -Godt. Nu er vores mellemværende ude.
-Når jeg fik hende... -Det afgøres ved spillets ende.
Vi stiller stadig brikkerne frem. Hvad angår Alice...
Fortæl mig alt: Hvor hun tager hen, hvem hun taler med, hvad hun tænker.
Jeg har brug for mere end mine øjne, nemlig dine ører.
Enten hjælper de mig, eller også kommer de til at pynte på væggen.
-Er det forstået? -Ja, Deres majestæt.
Gå nu.
Tulgey-skoven.
Hattemagerens hjem er på den anden side.
-Måske er det en fælde? -Er Cyrus i live, må vi tage chancen.
Kom, lad os gå.
Du sagde, Hjerter Dame ville smide Cyrus i Det Kogende Hav.
-Hvorfor det? -Det ved jeg ikke.
Men jeg vil gerne spørge og se hendes ansigt, når hun oplever min vrede.
Især når ansigtet bliver ramt af den her gren gentagne gange.
-Det lyder ikke som dig. -Lægen mener, jeg er farlig.
Man skal ikke tro alt, hvad man læser.
Det gør jeg heller ikke. Da jeg troede, Cyrus var død-
-holdt jeg op med at tro på det meste.
-Nå? -Hun er tilbage.
Hvad laver hun nu?
Hun leder vel efter sin ånd. Var det ikke vores ønske, Jafar?
Det, vi ønsker, kan ikke opnås, før vi har åndens flaske.
Og pigen har opbrugt sine ønsker.
Måske skal du ikke være så selvtilfreds?
Tal ikke ned til mig, Jafar. Jeg er dronningen.
Sådan er det med magt, den kan være forbigående.
-Er det en trussel? -Nej.
Man bruger kun trusler, hvis man ikke er parat til handling.
Vent.
-Du har brug for mig. -Ikke længere.
Jeg formåede, hvad du ikke kunne. Jeg fik Alice til Eventyrland.
Dit arbejde er overstået. Du er ikke længere nyttig.
Jeg overtager herfra.
Ved du, hvor hun er?
Gør du?
Nej, netop. Det gør du ikke.
Du er ikke længere i Agrabah, min skat.
Det her er min verden. Kun jeg ved, hvor hun er.
Kun jeg ved, hvor hun er på vej hen. Så hvis du har brug for min hjælp-
-gælder vores aftale stadig.
-Jeg skaffer ønskerne til dig. -I bytte for hvad?
Det vil tiden vise.
Så hop du op på dit flossede tæppe og flyv din vej.
Så tager jeg mig af Alice.
For din egen skyld... håber jeg, at du gør det.
Vi har gået i en evighed. Vi burde være fremme nu.
Sørens også.
Hvad gjorde du, efter jeg gik?
Det vil du ikke vide.
-Hvilken vej skal vi nu? -Opad.
Jeg er træt af at gå i ring. Vi har brug for et bedre udsyn.
Hvad mener du?
Højt oppefra kan jeg se Hattemagerens hus.
Jeg har fået nok af dem.
Jeg kan se Hattemagerens sted. Der er ikke langt.
Hjerter Knægt?
Will?
Filurkat? Det er jo bare dig. Du gjorde mig helt bange.
Filurkat? Du husker mig vel, ikke?
-Det er Alice. -Jo, jeg husker dig.
Du ser... anderledes ud.
Det gør det hele, ikke sandt? Eventyrlandet er blevet fremmed.
Jeg er fremmed. Du er fremmed. Sammen er vi fremmede.
Nå, men... hvordan går det?
Nu da vi er venner, vil du vel ikke spise mig. Vel?
I hvert fald ikke uden peber.
Der er færre valgmuligheder i dag. Skoven plejede at være fuld af mad.
Nu er det eneste, den er fuld af... dig!
Hjerter Dame lovede mig, du ville smage noget så godt.
Lad os finde ud af det, skal vi ikke?
Smut så ud og dril en på din egen størrelse.
Det er ikke til at tro. Du var... Du var...
-Modig? Dristig? -Du stjal mine ønsker.
Nå det. Jeg tror, du har misforstået det.
-Jeg beskyttede bare ønskerne. -Skal jeg virkelig tro på det?
Nej. Men kan vi ikke fokusere på den del, hvor jeg reddede dit liv?
Ved du ikke, man ikke kan stjæle et ønske? Det skal bevilliges.
Selvfølgelig ved jeg det. Det ved alle.
Lad os finde Cyrus.
Hjerter Knægt, se derovre.
Skynd dig. Cyrus!
Hattemagerens hus. Cyrus.
Cyrus!
Cyrus?
Jeg er kommet.
Alice!
Han må være her. Måske sover han eller noget.
Her er I! Jeg har ledt overalt.
Jeg havde folk med til at trække jer fri, men I var væk.
Bare før os hjem.
-Cyrus er her ikke. -Det må han være.
Alice? Alice!
Det gør mig ondt, men han er her ikke.
-Det har han sikkert aldrig været. -Måske Syvsovermusen tog fejl?
Lad nu være!
Hvis Cyrus var her, ville han så ikke have vist sig?
Han er altså forsvundet?
Alice...
Hun har mistet Cyrus to gange på grund af dig. Hvorfor?
Will, Kanin. Skynd jer at komme!
Jeg fandt denne. Den har tilhørt Cyrus.
Hvor har du den fra?
-Den lå her i græsset. -Han er i live.
Intet kan overleve Det Kogende Hav. Hvis den overlevede, gjorde han også.
Den halskæde er magisk, Alice.
Derfor overlevede den. Bæreren var af kød og blod.
Han er væk. Det gør mig ondt.
Lad os nu komme væk herfra.
Kaninen kan grave sit hul, og du kan møde en anden.
-Nej. -Nej?
-Jeg vil ikke. -Vær nu ikke stædig.
-Jeg er ikke stædig. -Jo, du er.
Tag af sted, hvis du vil, men jeg bliver.
-På grund af en halskæde? -Fordi han er her.
-Det har du intet bevis på.
Når man elsker nogen, er det ikke nødvendigt.
Man kan mærke det.
Han er her, og jeg skal nok finde ham.
Spørgsmålet er bare, om du skal med.
Det frygtede jeg, at du ville spørge om.
Betyder det ja?
Fandens også. Kom så.
Alice.